Nå, mr Spock?
Mycket typisk, kapten. Järn/kisel-bas, syre/väte-atmosfär.
Mestadels torr, inget urskiljbart liv. Inga överraskningar.
Fotosektionen, börja skanna. Koppla till visuell sektion 988-TG.
En fyra varv till borde räcka, mr Lesley. Sen drar vi härifrån.
-Lägg in kurs mot stjärnbas 200. -Ja, kapten.
Kapten?
-Mr Spock! -Otroligt, kapten.
-Vad var det? -De värden jag får är helt otroliga.
Två gånger, för ett ögonblick-
-verkade allt runt oss vara på vippen att slockna.
-Jag vill ha fakta, inte poesi. -Jag gav fakta.
Hela magnetfältet i solsystemet blinkade till.
Planeten under oss, vars massa vi mäter, hade nollgravitation.
Det är omöjligt.
-Det du beskriver... -Finns inte.
Generellt larmmeddelande från stjärnflottans högkvarter.
Alla stationer, larmberedskap.
Skannrarna visar nu ett levande föremål på planetens yta.
Du har ju nyss undersökt ytan. Varför ser du det först nu?
Oförklarligt. Utslaget kom när pulseringsfenomenet avtog.
Vad är det för föremål? Dess fysiska beskaffenhet?
Ett levande väsen, kroppstemperatur 37 grader.
Massa, elektriska impulser, rörelser... Det är uppenbarligen en människa.
Och dess uppdykande sammanföll med den kosmiska släckningen?
Nästan på sekunden när.
-Förklaring? -Ingen.
Spekulation? Kan varelsen hota skeppet?
Det är möjligt.
Mycket möjligt.
Löjtnant Uhura-
-säg åt vakten att ha en beväpnad styrka klar att stråla ner med oss.
Nåt nytt från högkvarteret, spela upp det med en gång.
Samband: prioritet 1.
Rymden, den sista gränsen.
Detta är stjärnkryssaren Enterprises resor.
Dess femårsuppdrag: Att utforska okända, nya världar-
-att söka upp nytt liv och nya civilisationer-
-att djärvt färdas dit ingen tidigare färdats.
Kaptenens loggbok, stjärndatum 3087.6.
När vi undersökte en ny planet-
-har Enterprise och minst hela kvadranten-
-utsatts för våldsam, oförklarlig belastning och kraft.
Sensorerna visade en människa på planeten-
-som kan kopplas till fenomenet.
Med min sekond och en vaktstyrka letar jag nu efter honom.
Ni kom! Tack och lov. Vi kan fortfarande hinna.
Det är inte för sent, vi kan stoppa honom.
Men jag...behöver...er hjälp.
Ingenting än, chefen.
Rapport om dilitiumkristallerna.
Fenomenet tömde nästan alla kristaller. Det kan ge oss problem.
Utan full kristallkraft börjar vår bana krympa om tio timmar.
-Förstärk direkt. -Ja, chefen.
-Ytterligare magnetstörningar? -Nej.
-Skannrarna visar inget. -Ingenting?
Ingenting.
Ologiskt. En såpass stor effekt-
-som inte kan förklaras med nån av de naturlagar som jag känner till.
Jag har konstaterat ett faktum.
Även om effekten var utbredd-
-var den starkast på planeten där nere.
Fortsätt kolla.
Rött 2-meddelande om en minut. Från högkvarteret.
Kodfaktor 1.
-Repetera. -Kodfaktor 1.
Invasionsberedskap.
Alle man, till stridsstationerna. Stridsstationerna. Det är ingen övning.
-McCoy, kapten. -Kirk här.
-Angående vår patient... -Fort.
Han överlever. Han är öm ett tag.
Jag pratar med honom sen. Kirk, slut.
Meddelande klart, kapten. Storbildsskärmen tänds nu.
Kirk här. Enterprise klar, kommendör.
-Såg ni effekten för en timme sen? -Ja.
Ni vet inte storleken. Det påverkade hela galaxen och långt bortom den.
Fullständig rubbning av magnetiska och gravimetriska fält-
-tidswarpförvrängning, möjliga strålvariationer.
Och allt med en mittpunkt i området där ni patrullerar.
Frågan är om det är naturfenomen.
Eller är de mekaniskt skapade och i så fall av vem och varför?
-Gissa du. -Tack.
Jag har övervägt alla alternativ.
Min bästa gissning är att det är upptakten till en invasion.
Exakt stabens uppfattning.
Jag ger dig uppdraget att kolla det.
Ja, kommendör. Kan du ge mig andra stjärnskepp som reserv?
Nej, jag evakuerar alla flottans skepp och personal inom 100 parsec från er.
Hårt för er, men det är er uppgift. Ni får klara er själva.
Jag förstår.
Du menar att vi är lockbete?
-Lycka till. -Tack.
Larmberedskap på alla stridsstationer.
Från början, mr Spock.
För det första: fenomenet kom från planeten.
För det andra: hotet är reellt och överhängande.
För det tredje: en närmare granskning av planeten bör göras. Mitt jobb?
Ja.
Under tiden talar jag med vår oväntade gäst.
Han kanske kan ge oss lite svar.
Det var så jag hamnade där.
Jag förföljde djävulens avföda, som jag har jagat genom universum.
Han är humanoid på utsidan-
-men inombords är han ett hiskligt, mordiskt monster.
Jag ska ta honom. Det svär jag.
-Du säger att den mannen... -Inte man!
Saken.
Saken...förstörde hela er civilisation.
-Till sista man, kvinna och barn. -Hur lyckades du fly?
Jag inspekterade magnetkommunikations-satelliter.
Du tror mig väl?
Innan vi hittade dig utsattes vårt skepp för otroliga effekter.
Det var han! Han är döden, mot allt liv, han lever för att förgöra!
Är "han" saken som angrep er?
Ja, jag lovar. Jag svär.
Vi har inga andra fakta, ingen information.
Sluter du dig till min heliga sak? Hjälp mig att hämnas på honom.
Min enda sak är mitt skepps säkerhet och vårt uppdrag.
Du strålar ner med mig, så kollar jag din historia.
-Spock, hittat nåt? -Nej, kapten. Nåt från vår gäst?
-Han sa det finns en humanoid här. -Löjtnant Uhura sände det vidare.
Jag kollade igen. Sensorerna visar ingen varelse på planeten.
Jag tror att du har utsatts för en lögn.
Du sa själv att det inte fanns några andra förklaringar.
-Varför tro på honom? -Jag förstår inte din indignation.
Jag har gjort den logiska slutledningen att du är en lögnhals.
Få höra sanningen den här gången.
Har du kommit tillbaka in? Sluta inte, här är jag!
Kom an, så gör vi slut på det!
-Kan du identifiera det? -Jag försöker.
Lazarus!
Du stannar här. All personal, röd beredskap.
Kom, kom. Det hjälper dig inte. Jag för dig till helvetets eldar!
-Lazarus, vad hände? -Jag såg den igen. Saken angrep mig.
Vi sticker härifrån.
Utslagen visar att effektens mittpunkt nästan är den här fläcken.
Jag sa det var en sak. Helt vit, svart och tom. En fruktansvärd tomhet.
-Vi sticker tillbaka till Enterprise. -Han dödar oss om vi inte dödar han.
Döda, döda, döda!
Kaptenens loggbok, stjärndatum 3088.3.
Vi ligger kvar i bana runt planeten som verkar vara mittpunkt-
-för fenomenet som har drabbat Enterprise och hela galaxen.
Vad gäller Lazarus-
-så fortsätter historien han berättade om humanoiden att oroa mig.
-Hittat nåt? -Nej.
Jag kan inte förklara det andra fenomenet mer än det första.
Om det finns ett uns sanning i det Lazarus sa...
Att en enda humanoid kan ligga bakom en sån effekt?
-Svårt att tro. -Verkligen.
Men resten av historien stämmer.
Hans skador stämmer med en strid med nåt.
Om humanoiden finns, hur gör han det? Han har inga vapen.
Jag vet bara att fenomenet äger rum exakt samtidigt-
-med ögonblicken då Lazarus har sina påstådda konfrontationer.
Dr McCoy ville tala med dig på sjukan.
Jag vet inte. Jag kanske inbillar mig saker, kanske inte. Säg det du.
Säg det du, därför kallade du hit mig.
Vi tog in Lazarus och jag behandlade ett djupt jack i hans panna, va?
Sen la jag på bandage, gick in hit ett ögonblick...
Bones, till saken.
Han har en dinosauries fysik och återhämtningsförmåga.
Som vi vet är jag en klok läkare med ett undergörande handlag.
Varför fanns det då när jag kom tillbaka inga spår efter skadan i pannan?
Inte ens ett blåmärke. Det var som om han aldrig hade skadats.
Var är han?
Vet inte. Det är ett stort skepp. Jag är bara en landsortsdoktor.
-Hej. -Hej. Kaffe?
-Är det en order? -Jag vet vad du menar.
-Är dilitiumkristallerna laddade? -Ja, de är klara och väntar.
Lazarus, mår du bra?
Ja...
Men jag är otålig.
Har du beslutat att hjälpa mig än?
-Är nåt galet? -Nej.
Min doktor har konstig humor.
Det är inget skämt. Jag vet vad jag såg.
Bryggan till kapten.
-Kom till bryggan. -Hittat nåt?
-Nåt enastående. -Jag kommer. Lazarus, följ med mig.
Bones, om jag hade hunnit hade jag skrattat.
-Storbildsskärmen på, löjtnant. -Skärm på, chefen.
Strålkällan, kapten.
-Varför såg inte skannrarna den? -För att den inte finns där.
Ett nytt skämt? Först dr McCoy, sen du?
Enligt våra vanliga skannerrutiner-
-finns inget som orsakar den effekten.
-Men det finns där? -Ja.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Det kan beskrivas, även om det är missvisande-
-som en reva i vårt universum.
-Va? -En slags fysikalisk warp-
-i vilken inga naturlagar gäller.
Men med dilitiumkristallerna kunde jag hitta den.
Ja, där har vi det!
Dilitiumkristallerna. Med deras kraft klarar vi det.
-Menar du humanoiden? -Ja, vi har honom, kapten.
Kristallerna visar bara en strålpunkt.
Det är just det, det är nyckeln.
Så fångar vi honom, det är lösningen.
Kapten...jag bönfaller dig.
Jag vädjar, jag kräver. Ge mig kristallerna.
Kommer inte på fråga. De är hjärtat i mitt skepps kraft.
Dåre! Det finns inget skepp om vi inte dödar honom.
-Han förgör er alla. -Hur? Berätta hur för mig!
Allt jag har hört från dig är svammel, lögner, hot.
Berätta nu hur det hotar mitt skepp.
Jag varnar dig. Du ger mig kristallerna.
-Hota mig inte. Lazarus. -Jag menade inte att hota.
Kapten...
Jag får min hämnd.
MASKIN
Löjtnant Masters? Det är kapten.
Masters här.
Kan du förbereda en experimentkammare på tio minuter?
Jag ska kolla.
Kammaren är klar om tio minuter. Min assistent och jag ska...
-Kapten! Kapten! -Löjtnant, vad är det? Löjtnant!
Vakten rapporterar att Lazarus saknas.
Chefens logg, stjärndatum 3088.7.
Vi är inte närmare att hitta ett svar på det konstiga fenomenet.
Två besättningsmän har angripits och två dilitiumkristaller saknas.
Utan dem kan Enterprise inte fungera för full kraft.
De måste hittas.
Du sa att du behövde kristallerna. En timme senare var de borta.
-Två i min besättning angreps. -Jag har inte tagit kristallerna.
Det var inte jag.
Hitta min fiende, hitta odjuret och ni hittar kristallerna.
-Hur kom odjuret ombord? -Han gjorde det. Räcker inte det?
Nej. Han transporterade inte upp.
Det är en varelse som kan förgöra världar.
Varför behöver han kristallerna? Av vilket skäl?
Av samma skäl som jag. Hör på mig. Han är humanoid.
Han kan flyga ett rymdskepp. Han kan räkna ut formler för att förgöra arter.
Han kan stjäla en energikälla till sitt fordon så att han kan undfly mig.
-Är ni lika döva som blinda?! -Sitt.
Kristallerna är inte här. Det finns en strålkälla på planeten.
Uppenbarligen nåt samband. Vi kollar det. Organisera en sökpatrull.
-Mr Lazarus strålar ner med oss. -Tack, kapten.
Du får kanske ingen anledning att tacka mig.
Det beror på vad vi hittar.
-Vad tror du nu? -Att kristallerna inte är i ert skepp.
-Mr Spock? -Jag hittar inte strålkällan.
Varför? Du siktade den från Enterprise.
Den har försvunnit, kapten.
Jag vill att varje centimeter av området finkammas. Leta efter allt.
Hör av er om ni hittar nåt. Var inte rädd för att använda era vapen.
Kapten, se upp!
-Han kvicknar till nu. -Saken, saken...
Ingen fara, du är på Enterprise.
-Stenen, jag... -Hur är det med huvudet?
Det värker.
Du räddade mitt liv där nere. Jag vill tacka dig.
Varför skulle jag inte det?
-Jag har lite frågor till dig. -Inte nu.
Det är nödvändigt.
Varsågod. Det är ingen fara.
Detta är en datorrapport av bevisningen-
-du la fram vid första förhöret.
Enligt den är du en lögnare, Lazarus.
Det finns ingen planet på platsen du sa att du kom ifrån. Det har aldrig funnits.
Om du vill ha vår hjälp, säg sanningen.
-Ni hade inte trott mig. -Prova.
Då så.
Jag förvrängde ett faktum av ren självbevarelse, för min heliga sak.
Jag behövde hjälp, inte censur.
Frihet, inte fångenskap för en dåre.
Jag var rädd att ni skulle kalla mig dåre om jag sa sanningen.
-Jag vill höra sanningen nu. -Min planet, min jord...
...eller det som återstår av den, ligger där nere under oss.
Vad menar du?
Att mitt rymdskepp är mer än bara ett skepp.
Det är en tidskammare, ett tidsskepp.
Och jag... jag är tidsresenär.
Och "saken" du letar efter är också en tidsresenär?
Ja. Han har dragit med mig överallt genom åren-
-alla tomma år till en död framtid på en mördad planet han förstörde.
Hjälp mig! Ge mig det jag behöver för att döda honom. Kristallerna!
Låt honom inte komma undan!
Lazarus, du är skadad. Jag förstår.
Men jag har 430 andra män att oroa mig för. Var är kristallerna?
Jag sa ju att han tog dem. Han tog dem.
-Saken! -Han måste vila sig.
Och kan du få ut muskelknutten från min sjuka?
-Du kan gå. -Han har mycket ont.
Ibland kan smärta driva en man mer än njutning. Det vet du.
Lugn bara, han ska ingenstans. Inte den här gången.
Vad har vi, mr Spock?
En magneteffekt som orsakar ett blinkningsfenomen.
En mystisk, oidentifierad strålkälla.
Lazarus, en vandrande kruttunna. Din "reva" i universum.
-En "mordisk" humanoid. -Sant.
Men ännu viktigare: våra instrument är byggda-
-för att hitta, identifiera alla föremål i vårt universum - energi eller materia.
Men instrumenten kunde inte identifiera strålkällan.
Rätt. Vilket förefaller omöjligt.
-Fungerar instrumenten? -Perfekt.
Då leder det du säger uppenbarligen till ett alternativ.
Strålkällan är inte från vårt universum.
Inte i vårt universum heller. Den kom utifrån.
Utifrån?
Ja...
Det hade förklarat mycket.
Ett annat universum, kanske i en annan dimension-
som upptar samma rum i samma tid.
Möjligheten av ett parallellt universum har erkänts av fysikerna.
All right.
Vad händer om ett annat universum, säg ett minus-universum-
-kom i kontakt med ett positivt universum som vårt?
Absolut en warp. En rubbning av naturlagarna i enorm skala.
Vilket är vad vi har upplevt.
Punkten där de kommer i kontakt-
-kan inte den beskrivas som ett hål?
Absolut. Jag vill påpeka att ett hål i universum eller en enkel behållare-
-kan få innehållet att rinna ut...
Eller det som är utanför att komma in.
Invasionen som kommendör Barstow misstänkte.
Det finns inga bevis för en storskalig invasion.
Men en småskalig invasion, mr Spock.
Vad är din analys av Lazarus mentala tillstånd?
Svårt. Ena stunden paranoid, i nästa lugn, beskedlig, sansad.
Nästan som om han var...två män.
Ja, två män. Olika, men identiska.
Och ett hål i universum. Nej, inte ett hål, en dörr.
Genom vilken de två varelserna på nåt sätt kan passera.
Titta på Lazarus. Ena minuten håller han på att dö-
-i nästa lever han, stark som en tjur.
Såret i pannan. Det försvinner, sen har han det igen.
Vilket är fysiskt omöjligt för en man.
Helt rätt. Utan tvekan finns det två av honom.
Vad händer?
Det här hoppandet från universum till universum...
Pratet om en mördare som förstör civilisationer... Vad är syftet?
Jim, vansinnet har inget syfte eller skäl.
Men det kan ha ett mål.
Han måste stoppas, hållas.
-Dödas, om det blir nödvändigt. -Jag förstår inte.
Två parallella universum. Tänk: ett positivt, det andra negativt.
Eller mer specifikt: ett av materia och det andra av antimateria.
Vet du vad du säger?
Materia och antimateria har en tendens att ta ut varandra. Våldsamt.
Exakt. Under vissa förhållanden-
-när två identiska partiklar av materia och antimateria möts...
Som Lazarus. Identiska.
Som båda Lazarus. Fast en är materia och den andra antimateria.
Om de möts...
Utplåning, Jim.
Total, fullständig, absolut utplåning.
Av allt som finns, överallt.
VARNING HÖGSPÄNNING
Laddaren har kortslutits!
-Ut. Slå larm. -Du med.
-Jag måste stanna. -Hela grejen kan explodera.
Maskin till bryggan.
Eld! Det brinner i laddningssystemet.
Eld. Läget kritiskt.
All tillgänglig personal med språng. Spock, följ med.
-Under kontroll. Men nån anlade den. -Lazarus. För att få kristallerna.
-Ni borde inte vara här. -Det visste jag inte.
Han strålar nog ner. Jag sätter efter honom.
Organisera en vaktstyrka. Följ mig så fort ni kan.
Spock till bryggan.
Jag tar dig nu. Jag har en tröskel.
Spring, spring. Jag tar dig nu.
Skicka.
Det är gjort, det är gjort. Klart! Det är gjort.
Det är gjort. Det är gjort!
-Lazarus... -Gjort... Nej, låt bli! Inte du!
Nej!
Välkommen, kapten.
-Jag väntade mig inte dig. -Nej, honom.
-Ja, honom. Du förstår. -Inte helt.
-Är det här ett parallellt universum? -Självklart.
-Antimateria? -Här, ja.
Och om identiska partiklar möts...
Slutet på allt. Civilisation, liv - allt borta.
Jag försökte stoppa honom. Därför tog jag era dilitiumkristaller.
-Han har två till. -Det är mycket illa.
Om han kommer igenom när han själv väljer...
Men jag tror att om vi skyndar oss och om du hjälper mig-
-så kan han fortfarande stoppas. Vi har ont om tid.
Han tänkte gå igenom.
När du gick igenom tömdes hans kristaller.
Det tar honom runt tio minuter att ladda upp dem i skeppet.
-Det borde ge oss nog med tid. -Vad gick jag igenom?
Det är svårt att förklara.
Jag kallar det en alternativ warp.
Det är en slags negativ magnetkorridor där de två universumen möts.
Det är en slags säkerhetsventil som förhindrar att evigheten exploderar.
Den här korridoren...
Orsakade den magneteffekten, blinkningsfenomenet?
Exakt, kapten. Men inte på grund av sin existens.
För att...
För att min fiende gick in.
Korridoren är som ett fängelse med sprängladdningar vid dörren.
Öppna dörren och laddningarna kan explodera.
-Stanna inne... -Och universum klarar sig.
Båda universumen, kapten. Ert och mitt.
Lazarus måste inse vad som händer-
-om ni möts utanför korridoren.
Klart han vet, men han är galen.
Du hörde honom, han är från vettet.
När vårt folk kom på ett sätt att ta sig genom warpen på-
-och bevisade att ett annat identiskt universum existerade-
-blev det för mycket för honom.
Han kunde inte leva med att jag levde.
Han blev besatt av tanken på att förgöra mig.
Det faktum att det innebar att han och allt annat också utplånades-
-betydde inget för honom.
Så du är den hemska saken, det mordiska monstret.
-Varelsen. -Ja, kapten.
Eller han. Det beror på hur man ser det. Inte sant?
Det är klart, kapten.
Om vi kan tvinga in honom i korridoren medan jag väntar kan vi avsluta det här.
Men om han bryter igenom in i vårt universum för att hitta mig...
Jag förstår.
-Vad vill du att jag ska göra? -Hitta honom.
Tvinga honom över sin tröskel-
-medan jag väntar på honom i korridoren. Jag håller honom där.
-Du kan inte hålla honom i evighet. -Kan jag inte?
Du förstör hans skepp.
-Förstörs inte ditt skepp då också? -Jo.
-Och din dörr stängs. -Ja. Och hans också.
Du fångas i korridoren med honom för all framtid.
I luven på varandra i evighet.
Är det ett så högt pris att betala för att rädda två universum?
Jag är beredd.
Skicka honom till mig. Jag väntar.
Lazarus...
Akta er!
Nej, nej! Jag är inte beredd!
-Ta kristallerna till Enterprise. -Jag måste förinta skeppet helt.
-Men Lazarus då? -Men Lazarus, ja.
-Aktivera faserbankar. -Faserbankar aktiverade.
Var beredda att öppna eld.
Fasrar klara, chefen.
Avfyra fasrar.
Då så, mr Lesley, åker vi härifrån.
-Framåt, warpfaktor 1. -Warp 1, chefen.
Allt är bra, för oss.
De kan så klart inte fly därifrån.
De kan så klart inte fly.
Hur hade det varit?
Fångad för evigt med en dåre som flyger på en-
-tills tiden själv stannar. I evighet.
-Hur hade det varit? -Kapten, universum är räddat.
För dig och mig.
Men för Lazarus då? För Lazarus...